Becoming.Jane.2007.720p.BluRay.x264-SiNNERS
6.55GB; 1280x544; 23.976fps.; x264-6277kbps.; dts-5.1-1500kbps.
Traducătorii din subs.ro TEAM: Danez, DOX, Wishmaster
Completarea, corectarea și revizia generală a textului: Lovendal
"Limitele...
"decenței...
"puternic amenințate...
"...decenței au fost... "
"Limitele decenței au fost puternic amenințate.
"Limitele decenței au fost puternic amenințate, ca fiind singurul lucru corect,
"dar nu au fost chiar încălcate, deși și asta era un lucru corect.
"Totuși,
"ea nu era mulțumită."
- Ce este? - Jane.
Jane!
DEVENIND JANE
O, vai de mine.
Fata aia are nevoie de un soț.
Și cine-i de ajuns de bun? Nimeni.
Te învinovățesc pe tine pentru asta.
Prea mult încerci modelul perfecțiunii.
Am împărțit patul cu tine timp de 32 de ani
și perfecțiunea e ceva pe care nu am întâlnit-o.
Încă.
Nu. Oprește-te. D-nule Austen, e duminică! Oprește-te, nu, este...
Cel mai bine caracterul unei femei se exprimă în îndatoririle de fiică,
soră, și, eventual, în cele de soție și mamă.
Este menținută de un farmec subtil, de o iubire desăvârșită,
și liniștea din diminețile devreme.
Dacă se întâmplă ca o femeie să fie superioară într-o anumită privință,
ca de exemplu, o minte profundă,
cel mai bine este ca secretul să fie păstrat.
Umorul este mult mai apreciat, dar inteligența? Nu.
E cel mai trădător talent dintre toate.
George, vechiul meu prieten, știi că trebuie să rămâi.
- Jenny! - George, George.
Grăbește-te, Jane! O să întârziem!
Când te cheamă domnia sa, trebuie să ne supunem.
Vino, Jane.
Lady Gresham, faceți cunoștință cu nepoata mea, contesa De Feuillide.
Și cu d-nul Fowle, logodnicul Cassandrei.
- Contesă? Presupun că ești franțuzoaică? - Prin căsătorie.
D-nul conte nu este aici să ne onoreze cu prezența sa?
Un alt angajament stabilit, d-nă.
D-nul conte a fost obligat să o onoreze cu prezența pe d-na le Guillotine.
Văd că nepotul dvs. e din nou cu noi.
D-nule Wisley.
Wisley e indispensabil pentru fericirea mea.
Luați loc.
D-nul Fowle și Cassandra sunt logodiți de curând.
Când o să vă căsătoriți?
- Nu prea curând, d-nă. - De ce nu?
Am o obligație de a pleca în Indiile de Vest
cu Lordul Craven pentru expediția împotriva Franței, ca preot.
- Ce ți-a oferit Craven? - Am speranțe la o parohie când mă întorc.
Cât de mult valorează?
Destul cât să am o căsătorie modestă.
D-nule Wisley, știai că s-au reluat adunările de la Basingstoke?
Foarte curând, cred.
- Lui Jane îi plac balurile. - Wisley nu le poate suporta.
Dar, d-nule,
un bal este o binecuvântare de care nu te poți lipsi pentru tineretul din zonă.
Totul este plăcut când ne adunăm să vorbim și să stăm împreună,
sub un decor nemaipomenit.
Un bărbat sociabil n-ar putea refuza.
Atunci, cred că voi accepta.
Se afișa ca o iapă.
- D-nul Wisley e un bărbat corespunzător. - O, mamă!
Știi situația noastră, Jane.
Iar el e nepotul favorit al lui Lady Gresham.
Într-o zi, o să moștenească asta.
Excelentă priveliște!
- Mica lui avere n-o să mă cumpere. - Ce-o să te cumpere, verișoară?
Mai atent în lume, d-nule Lefroy.
Poți să mă plătești pentru asta mai târziu.
Haide omule, lovește-l!
Lefroy!
- Un pahar de vin cu dvs., d-nule? - D-nă.
- Ai un avantaj, după câte văd, Lefroy. - La fel ca sabia, Austen.
Cât timp mai e până trebuie să te întorci la bețe?
O zi.
Atât de devreme?
Aflat în dizgrație, datorii, dar trebuie să fac ceva chiar și în armată.
În special când ești condamnat la o parohie, prietene.
Da.
Totuși, cine este această mică virgină?
Mă scuzați, d-nă.
D-nule Tom Lefroy pot să vă fac cunoștință cu d-nul John Warren?
Alăturându-se mie în Hampshire, tatăl meu ne pregătește pe amândoi
pentru a deveni preoți.
Înțeleg că ai vizitat Hampshire, d-nule Lefroy.
Anul trecut.
A fost o vizită lungă, nu-i așa?
Foarte lungă, d-nule Warren. A durat aproape 3 ore.
D-nule Austen, ești diabolic de chipeș. Un sărut, un sărut.
Deci, Tom, unde ar trebui să mergem? Grădinile Vauxhall?
Am fost acolo.
Lefroy, este un festival al iubirii tahitiene la White's.
L-am văzut.
- Crockford? - Crockford? Am făcut aia.
Sau mi-a făcut-o mie?
Ce este un festival al iubirii tahitiene?
Warren!
În cer scuze, d-nule.
Să furi un porc e o infracțiune, atroce ca să fiu sigur, dar doi porci...
Doi porci, e un asalt violent la adresa proprietății private.
Scuzați-mă.
Tu ești ca o gangrenă pentru societate.
Și gangrenele sunt tăiate.
Deportare pe viață. Următorul.
- De ce ești aici în Londra, d-nule? - Ca să învăț legea.
- Și care este scopul ei? - Păstrarea drepturilor proprietății.
- Împotriva? - Bandiților.
Prim urmare, ordinea se menține pentru că avem...
- O armată funcțională? - Bune maniere, d-nule, și prudență.
- Cunoști cuvântul ăsta? Prudența? - Da.
Consideră-te ca mine.
Am fost născut bogat, desigur, dar rămân bogat
prin virtutea unui comportament excepțional.
Am arătat rețineri.
Mama ta, sora mea, au devenit sărace pentru că ea nu a...
S-a căsătorit cu tata pentru că-l iubea.
Da, și de aia ai atâtea surori și atâția frați acolo în...
Limerick.
Dacă speri, spun "speri"...
Dacă aspiri să-mi moștenești proprietățile,
trebuie să te dovedești mai demn.
Dar ce găsim? Găsim depravare,
destul de mare pentru a umple imaginea unui fanfaron bâlbâit.
Tovarăși aventurieri, jocuri de noroc,
umblând în jurul lui St. James ca un tânăr disperat în fanteziile sale.
- Ce avocat o să iasă din asta? - Unul obișnuit.
O glumă?
Păi, o să ai nevoie de asta pentru că am să te învăț o lecție.
Te trimit să stai cu celelalte rude alte tale, familia Lefroy.
- Unchiule, ei locuiesc la țară. - Foarte departe la țară.
Jane?
Poți?
Mulțumesc.
Cred că sunteți cele mai frumoase surori din Anglia.
D-nule Fowle o să fie vrăjit.
San Domingo e la jumătate de glob distanță.
O să mă uite.
Imposibil. Uită-te la ce amintiri îi lași noaptea asta.
Cassie.
Inima sa o să i se oprească de cum te va vedea, altfel nu merită să trăiască.
Și, da, sunt conștient de contradicția din această propoziție.
Așa e?
- Jane! - Henry!
Arăți minunat.
Salut, John. Mă bucur că te văd.
- Mă bucur să te văd. - O, John!
George!
Lasă-l pe fratele tău în pace.
Jane! Jane? Ai auzit? Nepotul tatălui meu stă cu noi.
Din Londra.
- El e... - Un minunat avocat tânăr.
- Lucy, Te rog. - Cu o reputație.
Pentru că întârzie?
Pălăria jos, George. Pălăria jos, părintele e gata.
- Mulțumesc, John. - Te rog.
Familia are întotdeauna și succese mari și mici.
Mai întâi, succesul cel mic. Henry s-a întors de la Oxford cu diploma sa.
- Slavă Domnului. - Foarte bine.
Și prietenul nostru John, noul meu student. Apoi vestea cea mare.
Cassandra, ne părăsește pentru fratele său Edward și familia lui de lângă coastă,
în timp ce Robert călătorește în Indiile de Vest în expediția Lordului Craven.
Apoi, împreună, se pot îmbarca în cea mai măreață și mai serioasă aventură a vieții.
D-ră Austen, înțeleg că o să ne onorați cu cititul?
- Fă-o, Jane. - Fă-o.
- O, te rog, d-ră Jane. - O, da Jane, fă-o .
Te rog, Jane.
"Sfat de la tânăra doamnă cu privire la logodirea dintre draga ei soră Cassandra
"cu Fowle."
"Curtarea făcută de el a fost mai degrabă într-o manieră violentă decât măgulitoare.
"Limitele decenței au fost puternic amenințate, ca fiind singurul lucru corect,
"dar nu au fost chiar încălcate, deși și asta era un lucru corect.
"Totuși, ea nu era..."
Pot să-l introduc pe tânărul meu nepot, d-nul Thomas Lefroy?
E mai mult decât binevenit. Alătură-te nouă, d-nule, alătură-te nouă.
Haină de catifea verde. Foarte la modă.
O să găsești asta foarte amuzant.
"Curtarea făcută de el a fost...
"Limitele decenței au fost puternic amenințate, ca fiind singurul lucru corect,
"dar nu au fost chiar încălcate, deși și asta era un lucru corect.
"Totuși, ea nu era mulțumită.
"Gustul ei era rafinat, sentimentele ei nobile, persoana sa drăguță,"
"chipul ei elegant."
Bunule Dumnezeu, e scris pe ambele părți ale paginii.
La naiba, omule.
"Tocmai ieri l-am respins pe Lordul Graham cu cei 6 milioane ai lui
"care mi-ar fi ajuns aproape 12 luni,
"cu economii...
"...o comoară
"mai presus de toate bijuteriile din India, o inimă adorabilă."
Doamne!
Si roagă-te, d-nă, la ce-ar trebui să mă aștept în schimb?"
"Sa te aștepți? Păi, ai putea să te aștepți că mă mulțumești din când în când."
Asta sunt eu?
"Și o dragă, firavă, inocentă,
"delicată, duioasă, loială, naturală, adorabilă inimă de femeie."
Sfârșit.
- Bravo, Jane. - Bună treabă, Jane.
Bravo.
Bine scris.
Vorbește atât de bine.
Păi, excesiv de încântător, am crezut.
Păi, destul de bine, cred,
dar o minte din Capitală ar putea fi mai puțin impresionată
de sentimentul demnității personale.
Mulțumesc. Suntem amândoi foarte mândri.
Ai grijă acolo, prietene.
Foarte tare piesă, d-nule Lefroy.
Ai mai mânuit până acum un pistol, Tom?
Tom!
Iisuse!
- Tom. - Unchiule?
De ce nu încerci o plimbare?
Țara e foarte frumoasă prin jur. Foarte frumoasă.
O plimbare.
D-ră!
D-ră! D-ră!
D-ră! D-ră, Eu...
D-ră?
- D-ră... - Austen.
D-nul Lefroy.
Da, știu, dar sunt singură.
- Cu excepția mea. - Exact.
O, haide!
Ce reguli de conduită se aplică pe aici pe la țară în situația asta?
Am făcut cunoștință, nu-i așa?
Ce valoarea mai are să faci cunoștință cu cineva când nici măcar nu ții minte numele?
Într-adevăr, abia poți să stai treaz în prezența mea.
D-nă.
Aceste considerente morale trebuie să pară foarte provinciale
pentru un gentleman așa de elevat,
dar eu nu născocesc aceste reguli. Eu sunt obligată să le respect.
Mi s-a spus că într-o plimbare pot vedea multe lucruri,
dar ce-am detectat până acum e verde deasupra și maro dedesupt.
Da, Păi, alții au detectat mai multe. Este renumită.
Există chiar și o carte despre pădurea Selborne.
Un roman, poate?
Romane?
Fiind lucruri umile, insipide, citite doar de femei,
și chiar, ferească Dumnezeu, scrise doar de femei?
Înțeleg, vorbim despre ce-ai citit.
De parcă scrierile unei femei nu relevă puterile cele mai mari ale minții,
cunoașterea naturii umane, avânturile cele mai pline de viață de înțelepciune și umor,
și cel mai bun limbaj ales pe care ți-l poți imagina?
- N-am fost eu prea încântat? - În conștiință.
A fost...
A fost desăvârșit.
A fost ironic.
- Și ești sigură că nu te-am ofensat? - Nu, deloc.
Lorzii mei, doamnelor și domnilor, Zborul Marelui Vizir.
- Pot să am onoarea? - Cât de amabil, vere.
- D-ră Austen. - D-nule Wisley.
Pot să am plăcerea următorului dans?
- O, nu, am întârziat atât de mult. - Ai grijă.
O, mulțumesc, Tom.
- Grăbește-te. - Lucy.
Sunt rușinat.
Am practicat, dar nu merge.
Ce cuplu minunat fac cei doi.
A, soră.
- Ce faci din d-nul Lefroy? - Suntem onorați de prezența lui.
Crezi?
Da, cu aerele sale de tip grozav și gătit.
Jane.
Ei bine, aș numi-o "pretenție mare", refuzând să dansez,
atunci când sunt atât de puțin bărbați.
Henry, toți prietenii tăi sunt așa de dezagreabili?
De unde din Irlanda vine totuși?
Limerick, d-ră Austen.
Aș percepe acest lucru ca o favoare nemaipomenită,
dacă mi-ați acorda onoarea pentru următorul dans.
Sunteți prima care dansează cu mine, d-nă, Simt că e demn să vă spun
că aveți asupra voastră ospitalitatea familiei Hampshire.
Atunci, reputația de aici de la țară depinde de darea mea de seamă.
Apropo, ăsta se numește "country dance", după franțuzescul "contredanse".
Nu pentru că se dansează în balurile necivilizate de la țară,
cu plăcinte cleioase,
vin Madeira scârbos
și dansuri cu adevărat anarhice.
Judecați sever comunitatea, d-nă.
- Descriam ce-ai putea să crezi. - Lasă-mă să gândesc pentru mine.
Dați-mi voie să fac același lucru, d-nule, și să ajung la o concluzie diferită.
- Ai dărui atât de mult unei femei? - Trebuie de depindă de femeia aia,
și ceea ce crede ea despre mine.
Dar ești mai mult decât satisfăcut.
Și cred că tu, d-ră... cum te cheamă?
- Austen. D-nule...? - Lefroy.
Cred că tu, d-ră Austen, te consideri deasupra comunității.
Eu?
Tu, d-nă,
în secret.
De câte ori ai stat în picioare alături de acel gentleman, Jane?
- De două ori? - De două ori ar fi fost parțial.
- De trei ori ar fi absolut... - Flagrant.
Ai grijă, Jane, Lucy are dreptate. D-nul Lefroy are o reputație.
Se presupune că fiind cel mai dezagreabil...
"...insolent, arogant, nerușinat,
"nesuferit și impertinent dintre bărbați."
Prea multe adjective.
Ce încearcă să spună?
Pe vârfuri, d-nilor.
Sfârșitul gambetei, sfârșitul gambetei.
Din nou! Aleargă pentru mai mult.
Nu mă simt niciodată mai francez decât atunci când mă uit la cricket.
- Afară. - Nu afară.
- Nu? - Nu.
A ieșit?
Încep să cred că te dai la fratele meu, verișoară.
Flirtul este un lucru pentru femei. Unul care trebuie exersat.
Gata.
Bine jucat, Tom.
Depindem de tine.
O, este rândul d-nului Warren.
Succes!
John Warren!
Succes, d-nule Warren.
Oricum, John n-a fost niciodată bun.
Ușor!
Fugi Warren, fugi!
- Repede, grăbește-te! - Fugi!
Jolly, frumos spectacol!
Privește.
- Ești "out". - Da!
- Gata, d-nule Warren. - O, dragă.
Extraordinar, Tom, extraordinar.
Mulțumesc, Warren. La revedere.
La fel, Tom.
- Foarte bine, d-nule Warren. - Mingea, mingea. O portiță minunată.
Sper că nu ești prea dezamăgită, d-ră Austen.
Încă patru pentru a câștiga, Wisley.
- Cine urmează? - Haide!
- Nu poate... - Jane!
Ce naiba ai de gând să faci?
- De nestăpânit. - Ea poate.
Haide!
Ușor, Tom.
Fii tandru, Lefroy!
Fugi Jane, fugi!
- Mișcă! - Fugi!
Încă patru pentru a câștiga.
Sfârșitul lui Bowler. Mișcă-te!
- Încă una! - Repede!
Hai, hai, hai!
Nu e afară.
Ghinion, Lefroy.
Vezi?
A fost așa de bună.
- Ai mai jucat jocul ăsta? - N-a avut de ales. A fost crescută de frați.
E timpul pentru înot, cred.
Bine jucat, Henry.
Dedic victoria noastră contesei de Feuillide.
- Este un râu decent dincolo de deal. - O, da?
Cu grijă!
Haide, să mergem!
Stai!
Nu de data asta, Lefroy.
Nu crezi?
Jos, băiete.
- Tată, l-ai văzut pe Tom? - Nu, Lucy.
Îndrăgostită. Destul de natural la 15 ani.
Dragostea și judecata sunt inamice la orice vârstă.
D-nule Lefroy, pot să mă uit prin biblioteca dvs.?
Desigur că da.
Lucy l-ar lua de soț mâine, și ce soț oribil va fi.
Presupun că te referi la reputație. Experiența poate recomanda un om.
- D-ra Austen. - O, d-nule Lefroy.
- Citeai. - Da.
M-am uitat prin cartea ta despre pădure. "Istoria Natură a d-nului White".
- Păi, cum îți place? - Nu pot continua. E prea deranjant.
Deranjant?
Uite ce observație îți fac.
"Cu pași repezi într-o dimineață frumoasă de mai. Zburând de ici-colo,
"la o înălțime mare, fiind perfect fericit. Atunci...
"Și unul sare în spatele altuia, se prinde bine,
"și uitând să zboare, amândoi se prăbușesc într-o cădere mortală,
"metri după metri, până când femeie izbucni..."
Da?
"...până când femeia izbucni într-un plâns puternic și pătrunzător
"de extaz."
Este această comportare obișnuită în istoria ținutului Hampshire?
Ignoranța este de înțeles datorită lipsei de... Cum ar trebui să o numim?
Istorie?
Buna cuviință mă duce către ignoranță.
Te duce la ea și scrierile tale privind realizările unei femei.
Dacă vrei să practici arta ficțiunii, să fii egalul unui scriitor-bărbat,
experiența este vitală.
Înțeleg.
Și ce te califică să dai acest sfat?
Știu mai multe despre lume.
Adun mai multe.
Destul ca să știu că orizonturile tale trebuie să fie deschise
de un tânăr extraordinar.
De un tânăr foarte periculos,
unul care, fără îndoială, a infectat inimile a multor tinere...
- Tinere femei ce pot fi amăgite ușor. - Citește asta,
și vei înțelege.
"Când filosoful a aflat că fortăreața virtuții a fost deja cucerită,
"a început să dea un scop mare dorințelor sale.
"Apetitul său nu era unul de acela dezgustător, care nu poate mânca frumos,
- "...pentru că altul... " - "Altul a gustat. "
- Nu mănâncă frumos. - Ce, dragă?
"Chipul nu era plin de frumusețe.
"Dar hainele ei, fiind trase în partea de sus a corpului... "
"...sânii ei, care erau foarte dezvoltați și extrem de albi,
"atrăgeau ochii profesorului ei, și pentru câteva clipe au stat nemișcați... "
"...uitându-se unul la celălalt."
Ți-am citit cartea.
- Am citit cartea ta și te contrazic. - Bineînțeles.
- Dar de ce? Scenele? Personajele? Limbajul? - Nu, toate sunt bune.
- Moralitatea? - Știrbită.
Ei bine, desigur că e. Dar de ce?
Viciul duce la necaz, virtutea la recompensă. Personajele rele au parte de sfârșituri rele.
Exact. Dar în viață, personajelor rele adesea le merge bine. Uită-te la tine.
Și un roman trebuie să arate cum e lumea,
cum gândesc cu adevărat personajele, cum se întâmplă evenimentele.
Un roman ar trebui oarecum să arate adevăratul sens al acțiunilor noastre.
Dar despre sentimentele eroului meu?
Păi, după părerea mea, d-nule, sentimentele foarte puternice ale eroului tău
i-au creat dânsului și tuturor celor care erau legați de el numai probleme.
Ei bine, dacă această carte ți-a creat dificultăți...
Dar un orfan trebuie să știe de dificultăți.
Ce fel de dificultăți?
Tot felul de dificultăți.
Bâlciul Laverton. Foarte amuzant. O idee groaznică de bună, Jane.
Da, d-ră Austen, asta nu este exact societatea ta obișnuită.
Arată puțină imaginație, d-nule Lefroy.
Ajunge.
Și libertate, libertatea bărbaților.
Nu ești invidioasă pe ea?
Dar am imensa plăcere de a o observa atât de aproape.
E un prost să meargă cu un profesionist.
- Știi despre asta, bineînțeles. - Bineînțeles.
Da, vremuri trecute care erau foarte la modă în Londra.
Să bați un om până îl faci terci. Ce faci?
D-nule Lefroy, oprește-te!
La o parte!
- Oprește-te! - Să vedem cum îți merge cu mine, d-nule.
Lasă-mă să trec.
Cinci șilingi pe gentleman. Cine acceptă? Dvs., d-nule? Poftiți biletul.
Ia asta.
Mulțumesc.
Haide, lovește-l!
Haide Lefroy, lovește-l, omule!
Tom, trebuie să te oprești.
Haide, Lefroy!
Sus, domnule.
Tom!
Lucy.
- E a doua oară când îmi face asta. - Cheltui bani ca apa.
Îmi e teamă ca apa e cam mică cu mine.
- Mi-e teamă că sunt cam lefter, d-nule. - Ia-i.
Ce jenant.
Da!
D-nule Lefroy? D-nule Lefroy? D-nule Lefroy?
N-am știut cum să mă comport?
De ce ai făcut asta?
Nu puteam să irosesc toate orele scumpe de box.
Iartă-mă dacă simt în tine un sentiment de dreptate.
Sunt avocat. Dreptatea nu are niciun loc în lege.
Asta e ceea ce crezi?
Cred. Trebuie.
Te rog să pleci.
- Inima ei este tulburată. - E ca o furtună de vară.
D-nul Lefroy va plecă în curând. Și d-nul Wisley încă va aștepta, sper.
- Omul e un prost. - O, se va maturiza.
Și ea ar putea să-l îndrepte cu puțin ajutor.
Ai putea să o convingi.
Să îi sacrific fericirea?
Jane nu ar trebui să aibă bărbatul care oferă cel mai mult,
ci pe cel pe care ea îl vrea.
O, d-nule Austen.
Trebuie să avem conversația asta în fiecare zi?
O să sfârșim în mocirlă dacă vom continua așa.
Jenny! D-nule Austen!
Unde sunteți?
Drăguț din partea dvs. că ne-ați întors vizita.
- Doriți o ceașcă de ceai, d-nă? - Ceai verde?
- Ceai negru, d-nă. - Atunci, nu.
Unde e fata ta cea mai mică?
Îi vizitează pe cei săraci, d-nă.
Jane? Jane!
În sfârșit. D-na Gresham și d-nul Wisley au venit să ne viziteze. Unde ai fost?
D-nă, d-nule.
Păi, poate...poate tinerilor le-ar plăcea să facă o mică plimbare?
Văd un mic peisaj sălbatic drăguț la marginea casei.
Scuzați-mă.
Jane?
- Ce face? - Scrie.
Se poate face ceva în privința asta?
D-ră Austen, probabil că știți
că vă cunosc
de ceva timp datorită vizitelor mele în Steventon.
Grădina este atât de afectată în acest anotimp.
Într-adevăr.
- Impresia care mi-ați dat-o întotdeauna... - În special florile.
Ceea ce încerc să spun este că...
Am o proprietate onorabilă care aduce venituri de 2.000 de lire sterline pe an,
și, în plus, am perspective mai mari, fiind moștenitorul lui Lady Gresham,
dar ar fi lipsit de delicatețe să mă refer la acest lucru.
Lipsit de delicatețe, da.
E a ta. Dacă ne căsătorim, totul al tău.
D-nule Wisley...
Oferta dvs. este foarte sinceră și, după câte văd, distinsă și mă onorează cu adevărat.
Dar pentru tot ceea ce ești, și tot ceea ce oferi, eu...
Da.
Câteodată afecțiunea este o floare timidă căruia îi ia un timp să înflorească.
Stând lângă comercianți, care mint, se bat, se ceartă.
Numai și numai asta fac asta!
Înțeleg că vremurile sunt dificile pentru noi, d-nă.
- Nu sunt bani pentru tine. - Sigur poate fi făcut ceva.
Ceea ce economisim ajunge la frații tăi. Nu vei avea nimic dacă nu te căsătorești.
Păi, atunci, nu voi avea nimic.
Nu mă voi căsători fără să mă îndrăgostesc, ca mama mea!
Și acum eu trebuie să-mi culeg singură cartofii nenorociți!
Preferi mai degrabă să fii o domnișoară bătrână?
Ridicolă, disprețuită, ținta glumelor proaste?
Batjocura unui sat bădăran, cu un limbaj lipsit de pudoare?
Iubirea este de dorit.
Banii sunt absolut indispensabili.
Aș putea să trăiesc de pe urma a ceea ce...
A ceea ce...?
- Aș putea să trăiesc de pe urma a ceea ce... - Ceea ce scrii?
Să lămurim odată pentru totdeauna chestia aceasta.
Ce se întâmplă?
Probleme între femeile mele?
Veniți,
luați-vă mâinile și s-a sfârșit.
- Unde te duci? D-ră! - Să hrănesc porcii, d-nă.
Ar putea să îți ofere o casă splendidă.
- O viață confortabilă. - Tată.
Gândește-te.
Probabil că asta e cea mai bună ofertă a ta.
Wisley?
Este adevărat, până acuma nu a impresionat...
- Un prost. - Ar trebui să se maturizeze.
Nimic nu distruge spiritul...
...ca sărăcia.
Am văzut-o pe regina Marie Antoinette purtând ceva asemănător odată la un bal.
Mă dau în spectacol? Da, știu că da.
Ce probleme ne facem noi atunci când nouă ne place de ei.
Henry?
Eliza, fratele meu este mult mai tânăr decât tine.
Și mai sărac.
Știe că eu țin la el cu adevărat.
Știu că e chipeș...
Și bărbații chipeși trebuie să aibă ceva de pe care să trăiască.
Îl încurajezi să te ia pentru bani?
- Pe bărbați, da. - Asta nu e un lucru onorabil.
Păi, sunt o femeie sensibilă.
Slavă Domnului că eu nu sunt sensibilă, conform opiniei tale.
Dacă ai fi, ai fi constatat faptul că prietenul tău irlandez nu are niciun ban,
și nu te poți căsători fără așa ceva.
Gândește-te la lucrul acesta la balul din această seară.
În orice caz, el se va întoarce mâine pe str.Bond,
acolo unde nu va mai putea face niciun rău.
Bună seara, d-ră Austen.
Da, da.
D-ra Jane Austen.
Ce plăcere.
Suntem onorați să fim la balul mătușii tale.
Tu dansezi cu pasiune.
Nicio femeie sensibilă nu ar arăta pasiune dacă scopul ar fi să atragă un soț.
Ca un opus unui iubit?
Stai liniștit, d-nule Lefroy.
- Nu am absolut nicio așteptare. - Nu vroiam să jignesc sau să...
O, nu, nu, bineînțeles că nu. Scuză-mă, numai că m-am încălzit prea tare.
Scuzați-mă.
- O, d-ră Austen. - Scuzați-mă.
E imposibil. Tatăl meu mă presează pentru o hirotonisire rapidă,
în timp ce înclinația mea este către uniforma roșie de căpitan în Armata Maiestății Sale.
Dar nu am niciun ban să cumpăr una.
Eu da.
- Ei bine, desigur că este imposibil. - O, Henry, nu te ascunde față de mine.
Roșul aprins ți se potrivește de minune.
D-ră Austen? Aici erai.
D-ră Austen, nu pot să cred că sunt obligată să am această conversație.
D-nă?
Mama d-nului Wisley, sora mea dragă, a murit de tânără.
Nu am niciun copil al meu.
Sper să nu ajungi vreodată să înțelegi durerea în contextul ăsta.
Hai să zicem doar că dorințele nepotului meu îmi sunt aproape de inimă,
oricât de nemaipomenite pot fi acestea.
Ei bine...
Sănătatea ta pare trainică.
Ai aptitudinile obișnuite.
Persoana ta este agreabilă.
Dar, când o femeie tânără ca tine, primește cererea în căsătorie
de la un gentleman ca nepotul meu, este de datoria ei să accepte imediat.
Dar de ce avem parte?
- O concepție independentă? - Exact.
Nepotul meu, d-ră Austen, a fost într-adevăr foarte binevoitor
în ceea ce a oferit fiicei unei preot obscur și sărac.
Sărac? Doamna se înșeală.
Nu greșesc niciodată.
Tatăl tău este în probleme financiare mari.
Dar nu totul este pierdut.
Are o fată spre care averea a zâmbit.
D-nul Wisley este o oportunitate bună pentru Jane.
Ar trebui să îl accepte imediat.
Nu credeți?
- Lucy, hai să luăm niște sucuri. - Ce? Mamă.
Am aflat de cererea în căsătorie a d-nului Wisley.
Felicitările mele.
Este vreo alternativă pentru o femeie bien educată dar cu o avere mică?
Cum de poți să-l accepți?
Chiar și cu banii și casele sale,
cum poți tu, dintre toți oamenii, să te dăruiești fără iubire?
Cum mă pot dărui?
Pleci mâine.
- Am făcut-o bine? - Foarte, foarte bine.
Vroiam, doar odată, să o fac bine.
Nu am niciun ban, nicio proprietate.
Sunt total dependent de nebunul de unchi al meu.
Încă nu pot să-ți ofer o căsătorie, dar trebuie să știi ce simt.
Jane, sunt al tău.
Sunt al tău, sunt al tău, toată inima și sufletul meu.
E mult mai bine așa.
Lasă-mă să decid eu asta.
Ce vom face?
Ce trebuie.
"Draga mea Cassandra, inima mea are aripi.
"Datoriile și grijile s-au sfârșit.
"În curând, voi scăpa de preocupările acelei mari doamne și a nepotului ei vivace.
"Eliza, Henry și cu mine vom veni la tine la coasta mării,
"dar suntem obligați să ne întrerupem călătoria noastră în Londra.
"Tom și-a asigurat o invitație de a sta la unchiul său, judecătorul.
"Să sperăm că o să-l conving de faptul că sunt acceptabilă.
"Te rog, distruge această scrisoare rușinoasă
"în momentul în care îți vei reveni din uimire.
"A ta, plină de iubire și aflată în grabă, Jane. "
Tom! Oaspeții noștri au sosit.
Comportă-te decent.
Contesă.
D-nule.
- Bine ați venit... - D-na contesă.
D-na contesă. Rar, mult prea rar, casa mea are parte de prezența nobililor.
Și desigur, prietenii săi. Vă rog.
Stați puțin. Nu este niciun moment de pierdut.
Nepotul meu a propus un plan pentru distracții în oraș.
Plăcerea este, așa cum ați putea spune d-nă, punctul său forte.
O, da?
Ce bătălie a fost, Tom?
Villers-en-Cauchies.
Foarte bine. Au fost măcelăriți mii. A servit pentru că i-a dat afară pe francezi.
Ooo...nu mă refeream la dvs., d-nă.
Nu-ți fie frică să-i vorbești de rău pe iacobini, în numele meu, d-nule judecător.
- Mi-au ghilotinat soțul! - Nenorociții! Bestiile!
- Iar proprietățile? - Confiscate.
Un dezastru.
Bineînțeles, de atunci, toată avuția mea a fost portabilă...
Da, averea portabilă e ca fericirea în portmoneu.
Sesizez cumva ironie?
După părerea mea înțeleaptă, ironia este asemenea unei insulte, dar cu zâmbet.
Exact.
Nu.
Nu?
Nu, ironia este împletirea adevărurilor contradictorii
pentru a obține un nou adevăr contradictoriu, cu un surâs sau un zâmbet,
și mărturisesc că adevărul trebuie să apară din unul sau din altul,
sau o consider ca pe un fals sau o negare a însăși naturii umane.
Verișoara mea este scriitoare.
- Ce scrie? - Jane?
Romane.
O tânără femeie a familiei?
Da, unchiule, iar mâine mergem să vizităm alta, d-na Radcliffe.
S-a închis în sine, aproape ca o solitară, dar știu că soțul ei a terminat Dreptul.
- Cine? - Autoarea, d-na Radcliffe.
- Scrisul este profesia ei. - Ce?
500 de lire, unchiule, pentru ultimul roman, "Misterele lui Udolpho".
- Și 800 de lire, bănuiesc, pentru viitorul. - "Italianul".
Mai mult de 1.000 de lire?
Timpurile, timpurile...
Trăiți atât de liniștit.
Și încă romanele dvs. sunt pline de dragoste, pericol, teroare.
Tot ce nu e în viața mea.
Aparent.
Despre ce ai vrea să scrii?
Despre inimă.
O știi?
Nu în întregime.
În timp o vei face.
Și chiar dacă dai greș, de aceea ai imaginație.
Imaginația v-a adus independență.
Pe pielea mea și a soțului meu.
Săracul William.
A avea o soție ce are minte nu e considerat a fi în regulă.
A avea o soție cu reputație literară este deja destul de scandalos.
Dar trebuie să fie posibil?
Să trăiești și ca soție, și ca autor?
Cred că.
Deși n-a fost niciodată ușor.
Chiar pot avea asta?
Ce, mai precis?
Pe tine.
Pe mine, cum?
- Viața asta cu tine. - Da.
Lefroy.
- Grăbește-te. Judecătorul. - Omul ăla e ca un câine luxuriant.
Va fi generos, sunt sigur.
- Și vei vorbi tu cu el? - Mâine, îți promit.
Chiar trebuie să zic noapte bună.
- Noapte bună. - Noapte bună.
- D-ra Austen? - Da?
Noapte bună.
Știi, cred că mama are dreptate. Un soț, cât mai repede, ar fi cel mai bine.
Cinci fete cu puțină avere.
"...la fel de sensibil și de călduros cum un bărbat violent în dragoste trebuie să facă.
"D-nul Wickham era bărbatul fericit către care toate femeile își îndreptau privirile."
"...subiectiv, preconceput, absurd.
"Urmărește prima apariție la Pemberley Woods."
"Bucuria pe care acest răspuns îl produce..."
"Nu o voi face. Nu îmi voi stăpâni sentimentele. "
- Bună dimineața, d-nule. - Bună dimineața?
- S-a întors lumea cu susul în jos? - D-nule?
Bănuiesc că d-na contesă se bucură de vizita ei?
- Așa cred, d-nule. Eu... - Frumoasă femeie...frumoasă femeie.
Într-adevăr.
- Speram să discutăm o problemă precisă. - Situația ta nu-ți permite să negociezi.
Acum că ai avut posibilitatea să devii familiarizat cu d-ra Austen însăși,
sunt sigur că-ți vei da seama, la fel ca și mine, că este o tânără remarcabilă.
- Este incredibil! - Dacă-mi permiteți să vorbesc, d-nule.
Nu este nevoie. Scrisoarea asta arăta tot.
Scrisoarea?
Acum știu de ce erai în Hampshire.
- Este de la Steventon. - E adevărat
că ai trecut peste mine în legătură cu această fată?
Am vrut s-o cunoști pe tânăra fată.
Am vrut să intre în grațiile tale cât mai discret.
Mă orbești cu văduva cea bogată
și apoi faci insinuări cu această femeie săracă care vânează bărbați.
- Mai moderat, d-nule, te implor. - Autoare ironică...
Aș fi vrut să o cunoști tu singur.
Eram sigur că meritele ei ar fi vorbit de la sine.
Gândiți-vă, d-nule, fericirea mea e în mâinile voastre.
Fericire?
La dracu', nepotule,
Aș fi preferat să fii un ticălos, având șanse de recuperare
decât un bolnav de dragoste încurcat într-un mariaj nepotrivit.
Unchiul meu nu a vrut să-și dea acordul.
- Scrisoarea și-a făcut datoria. - Cine a scris-o?
Lady Gresham?
Sau nepotul ei.
Ei cred că pot face ce vor cu noi, dar eu nu voi accepta asta.
Nu avem altă soluție.
Desigur că avem.
Eu...
depind integral...
...de unchiul tău.
Și eu depind de tine.
Și ce vei face?
Ce trebuie.
Am o datorie de familie, Jane. Trebuie să mă gândesc la ei așa cum...
Tom...
Este...Este tot ce vrei să-mi spui?
La revedere, d-nule Lefroy.
Sentința acestei curți este aceea ca tu să fii dus de unde ai venit
adică la locul execuției,
acolo unde vei fi spânzurat până vei muri.
Dumnezeu să aibă milă de sufletul tău.
Următorul.
S-a purtat atât de urât cu tine, Jane.
Probabil curând ne vom putea reîntoarce în Steventon.
Sunt ceva știri despre Robert?
A ajuns în sfârșit în San Domingo.
Bine.
Un pahar cu vin, d-nule?
Da.
Da, un toast din partea unui membru al profesiei către altul.
Îmi pare rău că am fost nepoliticos în trecut.
D-nul Wisley?
Deci, scandaloasa d-nă Radcliffe.
E la fel de gotică ca și în cărțile ei?
Nu la exterior,
dar în interior este destul de pitorească, bănuiesc.
Adevărul adevărat.
Este un mesaj pentru reverendul Austen.
- Mesaj pentru reverendul Austen. - Mulțumesc.
Unchiule?
Ce este?
Se pare că el a murit foarte repede după ce a ajuns în San Domingo.
Dumnezeule, abia a ajuns acolo.
Și ce boală a avut?
Febră galbenă. Lordul Craven a scris.
A spus că dacă știa că e logodit pentru căsătorie,
nu l-ar fi luat niciodată.
Jane, mai este ceva.
D-nul Lefroy, Tom.
Ce?
Aș ține lucrul acesta departe de tine dacă aș putea.
Se află aici în vizită la d-na Lefroy și eu...
Este logodit.
Atât de devreme?
O scrisoare?
Nu.
E ceva ce am început în Londra.
E povestea unei femei tinere.
Două femei tinere.
Mai bune decât condițiile lor.
Ca multe altele.
Și doi domni tineri care au primit
mai mult decât meritau, așa cum mulți primesc.
Cum începe povestea?
- Rău. - Și apoi?
Se înrăutățește.
Cu puțin umor, sper.
Cum se termină?
Amândoi au parte de finaluri triumfătoare, fericite.
Căsătorii strălucitoare?
Căsătorii splendide,
cu bărbați foarte bogați.
Mi-ai pus o întrebare.
Sunt gata să-ți dau un răspuns. Dar este o problemă ce trebuie rezolvată.
Nu te pot înțelege, d-nule Wisley.
Uneori, ești...
...cel mai manierat bărbat pe care îl cunosc și totuși ai...
"Totuși", ce cuvânt trist.
Și totuși, scrii pentru a obține un efect cât mai mare.
- Vorbesc, desigur, despre scrisoare. - Ce scrisoare?
A fost mătușa ta cea care a trimis-o în numele tău?
Ce mai contează?
Într-un fel sau altul, iubirea ne prostește pe toți.
Sper ca, cu timpul, iubirea să aibă parte de o opinie favorabilă din partea ta.
Emoția este absurdă.
Atunci când consideri sexul, asupra căruia este adesea direcționat,
imperceptibil față de prostie.
Mulțumesc pentru onoarea cererii în căsătorie. O accept. O zi bună.
George, George.
D-nul Wisley este...Este un om onorabil.
Vei avea mereu un loc în inima mea.
D-ră Austen.
D-nule Lefroy.
D-nule.
Cred că trebuie să vă felicit, d-nule Lefroy.
Și ai venit să vizitezi un vechi prieten, în asemenea timpuri. Ce frumos din partea ta.
Am venit
să ofer o explicație, într-un târziu,
pentru comportamentul meu. Nu mă pot gândi cum s-o spun.
Vorbește-mi despre femeia ta, d-nule Lefroy.
De unde este?
Din ținutul Wexford.
Din zona ta. Excelent.
Cu ce ai câștigat-o? Cu manierele tale, zâmbete și mulțumiri?
Nu, nu, nicidecum.
Nu, chiar am mai trecut prin această stare. Ar trebui să-l detest atunci când îl văd.
Și te înșeli.
Sunt chiar imparțială față de super-dotată d-ră Wexford...
Nu pot face asta.
Și te-ai mărita cu Wisley?
Te rog?
Dacă este măcar un pic de adevăr sau dreptate în tine...
- ...nu te poți mărita cu el. - Nu, d-nule Lefroy.
Dreptatea, după cum ai și recunoscut, nu o cunoști prea bine,
iar adevărul chiar mai puțin.
Jane, am încercat. Am încercat și nu pot trăi așa.
Poți?
Jane, poți?
Ce valoarea va mai avea viața dacă nu suntem împreună?
Pleacă cu mine.
Să fugim pe ascuns?
Este exact ce propun.
Vom pleca spre Londra, vineri vom fi în Scoția, ca soț și soție.
- Părăsim tot? - Tot.
E singura cale să fim împreună.
Vei pierde tot.
Familia, locul...pentru ce?
O viață de corvoadă și venituri neînsemnate?
Un copil în fiecare an și nicio șansă de mai bine?
- Cum vei scrie, Jane? - Nu știu.
Doar că fericirea a pus stăpânire peste mine și nu pot face nimic.
Nu are niciun sens.
Dacă l-ai avea pe Robert înapoi, chiar și așa,
ai face-o?
- Te rog ascunde-mi plecarea cât mai mult. - Stai.
Ține.
Ia astea. Acum pleacă, repede.
Hai. Dacă ne grăbim, putem prinde trăsura de dimineață.
Ești sigură?
Ai grijă.
- Vine? - Nu încă.
Strânge-mi mâna, în regulă?
Grăbește-te. O aud cum se apropie.
Aici este.
Două pentru Londra. Vom sta la prima clasă.
- Da? - În regulă, domnule.
Hampshire, ținutul tău natal.
Era.
Toată lumea afară, d-nelor și d-nilor, vă rog.
- Trebuie să mai ușurăm încărcătura. - Nu, lasă-mă pe mine.
Ar trebui să vă cer, d-nilor, să mă ajutați, să puneți umărul.
Acum, d-nule, dacă puteți, împingeți trăsura. Scuzați-mă, d-nule. Domnul cel tânăr?
- Da, da. - Tu pe cealaltă parte, mulțumesc.
- Tinere, te rog vino. - În regulă.
Te deranjezi să ne ajuți? Mulțumesc.
Gata, toți împreună acum, d-nilor... vă rog?
Unu, doi...
și la trei împingem.
Haide.
"Dragă Tom,"
"Banii trimiși de tine au sosit exact la timp. "
Unu, doi și trei!
"Acest lucru a fost foarte apreciat de tatăl tău și de mine."
"Ești atât de darnic să împarți alocația unchiului tău."
"Într-adevăr, nu mă gândesc cum am supraviețui fără ea. "
Foarte bine. Mulțumesc, d-nilor.
În regulă, d-nelor și d-nilor. Înapoi în trăsură, cât de repede puteți.
Suntem pregătiți.
- Îngrijorată? - Nu.
- E vorba de pierderea reputației tale? - Nu.
Ci de pierderea ta.
- Eu nu... - Haideți, d-nule, veniți. Trăsura pleacă.
Vino.
Schimbăm caii. Douăzeci de minute.
Biroul se află în spatele hanului. Jos, cum doriți.
Câți frați și surori ai în Limerick, Tom?
Destui. De ce?
Care sunt numele lor?
Ei...
De cine depind ei?
Reputația ta este distrusă.
Imoralitatea ta este un fals frumos.
- Pot obține bani. - Nu e de ajuns.
Mă voi ridica.
Cu o Curte Judecătorească drept inamic? Și o soție fără bani?
Dumnezeu știe câte guri depind de tine?
Prietenul meu drag, te vei scufunda, și noi odată cu tine.
- Eu voi... - Hampshire Flyer.
Hampshire Flyer pleacă în câteva minute.
Nu! Nu, Jane!
Nu voi renunța în veci la tine!
- Tom... - Nu vorbi sau gândi.
Doar iubește-mă. Mă iubești?
Da.
Dar dacă dragostea îți distruge familia, se va distruge singură.
- Nu. - Ba da.
Într-o lungă și înceată degradare plină de vinovăție, regret și rușine.
Nu are sens.
Adevăr.
Făcut din contradicție.
Dar trebuie să fie însoțit de un zâmbet.
Sau îl voi considera un fals și atunci nu ar fi trebuit să ne fi iubit vreodată.
Te rog.
La revedere!
Fugarul tipic: "O voi face, nu? "
D-ră, d-ră.
În regulă, acum poți pleca.
Alo?
- Unde sunt toți? - Va caută, d-nă. Peste tot.
- Mulțumesc, Jenny. - D-nule Warren.
Familia dvs. a încercat să țină problema departe de servitori, dar...
Unde e ticălosul ăla de Lefroy? Dumnezeule, dacă Henry îl găsește, îl omoară.
Nu-l va găsi.
Iar dacă o va face, nu-l va ucide.
Nu e nevoie.
Ce s-a întâmplat?
Nimic.
Înțeleg, înțeleg.
Jane,
poate am mai puțin șarm decât Lefroy.
Farmec superficial pentru unii. Pentru alți, multă afectivitate, dar...
- N-am speranțe. - Speranțe?
Nici nu-ți poți imagina.
Mulțumesc pentru adevărata onoare a ofertei,
dar nu mai sunt femei în Hampshire?
Tu ai scris judecătorului.
Trebuie să apreciezi cât de mult te-am iubit mereu.
Ei bine?
Te-ai întors la noi.
Pleacă.
D-nule Austen, trebuie să vă informez că nu voi veni la slujbă astăzi.
- Nu în prezența aceste tinere. - Într-adevăr...
- Dacă trebuie să vorbesc simplu. - Mătușă...
Cred că fiica ta cea mică a fost într-o călătorie.
- D-na consideră călătoria un delict? - Călătorie nepermisă.
În plus, să știți că nepotul meu și-a retras cererea de căsătorie
față de cineva fără familie, avere, importanță
și în care nu poți avea deloc încredere.
- Are familie, doamnă. - Într-adevăr are.
Importanța poate depinde de alte probleme pe care d-na le poate intui.
Cât despre avere, o femeie tânără ar trebui să depindă doar de ea.
Interesantă părere, d-ră Austen.
Însoțește-mă la o plimbare pe lângă râu ca să dezvoltăm subiectul.
Wisley?
Îmi pare rău dacă purtarea mea v-a dezamăgit, d-nule Wisley.
Se pare că nu te poți căsători fără un pic de iubire.
Sau chiar și cu ea.
Te respect pentru asta și-ți împărtășesc punctul de vedere. Nici eu n-aș putea.
Mereu am sperat să-ți câștig dragostea în timp,
dar aș vrea în zadar să fiu iubit eu, și mai puțin banii mei.
Ne despărțim ca și prieteni?
Da.
- Deci, vei trăi... - Cu stiloul. Da.
Vor avea toate poveștile tale finaluri fericite?
Personajele mele vor avea parte,
după puțină povară,
tot ce își doresc.
Binele nu duce mereu la finaluri fericite.
Este un adevăr universal recunoscut.
"... ca un bărbat singur cu o avere bună"
"își dorește o soție. "
"Cu toate astea, nu se cunosc sentimentele sau punctele de vedere
"ale unui asemenea bărbat,
"de la prima sa intrare în ținut,"
"iar acest adevăr este atât de bine plasat în mințile familiilor din ținut,"
"încât este considerat proprietarul de drept al unora dintre fiicele lor."
" 'Draga mea d-nă Bennett, i-a spus el într-o zi,
" 'ai auzit că Netherfield Park este în sfârșit vândut?' "
"D-nul Bennet i-a răspuns că nu."
" 'Dar', răspunse ea... "
Este d-ra Austen? Chiar d-ra Austen?
Nu, d-nă. Acea curtoazie, potrivit obiceiurilor precedente,
aparțin surorii mele mai mari.
D-ra Jane Austen, autoarea lui "Mândrie și prejudecată"?
Sora mea dorește să rămână anonimă, dar considerația dvs. este apreciată.
- Mulțumesc. - Mulțumesc.
Vă rog, intrați.
Nu ar trebui să-l iert în veci pe Henry pentru asta.
Ba da, o vei face. Mereu îl iertăm pentru orice.
Jane, un vechi prieten.
A întârziat ca de obicei.
D-na contesă, d-ră Austen.
D-nule Lefroy.
Permiteți-mi să vă fac cunoștință
cu cel mai dornic admirator al dvs., fiica mea, d-ra Lefroy.
D-ră Austen, ce plăcere să vă întâlnesc.
Veți citi pentru noi în seara aceasta?
Păi, vedeți, sora mea nu citește niciodată.
Altfel, cum ar trebui să rămână anonimă?
- Dar... - Jane.
Voi face o excepție,
dacă noua mea prietenă își dorește asta.
Vino, stai lângă mine.
E încântătoare, Tom.
"A început acum să înțeleagă"
"ca el era bărbatul cu care, din punct de vedere al caracterului și al aptitudinilor,"
"s-ar potrivi cu ea."
"Puterea sa de gândire și temperamentul, deși nu sunt ca ale ei,
"ar fi corespuns tuturor dorințelor ei."
"Ar fi fost o căsătorie avantajoasă pentru ambele părți."
"Cu liniștea și vioiciunea sa,"
"mintea sa s-ar fi înmuiat, manierele s-ar fi îmbunătățit,
"iar din raționamentul lui, informația și cunoașterea lumii,
"trebuia să primească beneficiul unei semnificații mai mari."
"Dar niciun mariaj fericit nu poate arăta mulțimii
"ce era de fapt fericirea conjugală."
În scurta sa viață, Jane Austen a scris șase dintre cele mai mari romane din literatura engleză.
Tom Lefroy a avut o carieră de succes în avocatură și a devenit Șef al Curții de Justiție din Irlanda.
Și-a numit fiica cea mai mare "Jane".
Nici Jane și nici sora sa, Cassandra nu s-au căsătorit vreodată.
Traducătorii din subs.ro TEAM: Danez, DOX, Wishmaster
Completarea, corectarea și revizia generală a textului: Lovendal